Anterior în "The Vampire Diaries"...
- Tu trebuie să fii Elena. - Cum de arătăm exact la fel?
Eşti o dublură Petrova.
Tu eşti cheia în ruperea blestemului.
Blestemul Soarelui şi Lunii?
Este un blestem pus asupra lui Klaus.
Ce îl face asta pe Klaus?
- Un vârcolac sau un vampir? - E amândouă.
Când eram mică, mama ta obişnuia să-mi spună poveşti cu vampiri.
Nu m-am gândit niciodată că ar putea fi adevărate.
Care e blestemul lui Klaus?
Vrăjitorii, servitorii naturii,
au avut grijă ca vârcolacul din fratele meu să rămână adormit.
Vrea să trezească acea parte din el care este vârcolac.
- Klaus nu poate fi ucis? - Blestemul trebui rupt
când Klaus e în tranziţie.
Atunci va fi cel mai vulnerabil.
Bonnie va putea să-l ucidă pe Klaus fără să se rănească
şi Elijah ştie cum să-mi salveze viaţa.
Puteţi să vă duceţi cu toţii la naiba.
La noapte e lună plină.
Klaus sigur e pregătit să spulbere blestemul.
Elena mi-a spus că blestemul Soarelui şi al Lunii e fals
şi că, de fapt, e un blestem care-l vizează doar pe Klaus.
Klaus e un vampir născut dintr-o familie de vârcolaci.
Blestemul a împiedicat latura de vârcolac să se manifeste.
Dar dacă-l înlătură... Va deveni un adevărat hibrid.
Atunci, de ce-i îngăduim să spulbere blestemul?
L-am putea ucide chiar azi.
- Cu ajutorul lui Bonnie. - Damon...
Nu. Bonnie nu poate canaliza atâta putere fără să moară.
Îi încropesc un panegiric de senzaţie!
Nu e o opţiune viabilă, Damon.
Bun, şi atunci, cum spulberăm blestemul?
Ritualul în sine e relativ simplu.
Cunoaşteţi deja "ingredientele", ca să le spun aşa.
Piatra Lunii...
O vrăjitoare va canaliza puterea lunii pline,
ca să spulbere vraja aruncată asupra pietrei.
După aceea, Klaus, fiind şi vârcolac, şi vampir,
va sacrifica câte o creatură atribuită fiecărei laturi ale sale.
Iar locul meu care e în ecuaţie?
Tu devii utilă în partea finală a ritualului.
Klaus trebuie să soarbă sângele dublurii
până îţi dai ultima suflare.
Şi atunci intervii tu.
Am aici un elixir pe care l-am obţinut acum 500 de ani, pentru Katerina.
Posedă proprietăţi mistice de readucere la viaţă.
- Deci voi fi moartă? - Iar apoi vei reveni la viaţă.
Ăsta-i planul tău?
O poţiune magică, fără dată de expirare?
Dacă vrei să revii la viaţă, de ce nu foloseşti inelul lui John?
Inelele acelea funcţionează numai la oameni.
Dublura e o apariţie supranaturală. Probabil că inelul va da greş.
Mai bine îmi asum riscul, decât să mă încred în elixirul tău!
Dacă nu funcţionează, Elena?
Atunci, voi rămâne moartă.
Klaus are tot ce-i trebuie pentru ritual? Şi un vârcolac?
Klaus aşteaptă să rupă blestemul de peste o mie de ani.
Dacă nu are deja un vârcolac,
sunt sigur că o să facă rost de unul până diseară.
Tyler, scumpule... Sunt eu, mama ta.
Nu ştiu unde eşti, dar am nevoie de tine.
Am avut un accident şi sunt la spital.
Te rog, Tyler... Vino acasă.
- De ce i-am spus asta? - Fiindcă ai căzut de la mare înălţime.
Jurnalele Vampirilor Seria II, episodul 20
Micul dejun al campionilor, nu?
Sunt înconjurat de idioţi. Orice ajutor e bine-venit.
Atitudinea ta nu ne ajută deloc.
Elijah e un vampir originar, Stefan. Am încercat să-l şi ucidem.
- Ai încredere în el? - Şi ce-ai vrea să fac, Damon?
Elena a luat decizia de a se lăsa pe mâinile lui Elijah.
- O să mă încred în judecata ei. - De ce? O să sfârşească moartă.
Fiindcă şi ea are încredere în mine, în pofida a ceea ce sunt.
În instinctul ei am încredere.
Înseamnă că eşti cel mai mare idiot din câţi s-au pomenit vreodată.
A ales să aibă încredere şi în tine.
Atunci, poate n-ar trebui să fii atât de sigur de instinctul ei.
Credeam că o să înţeleagă de ce sunt dispusă să fac asta.
De ce?
Eu sunt cheia ruperii blestemului. Klaus e aici din cauza mea.
Dacă nu-l opresc, va face rău multor oameni.
E foarte simplu.
Există posibilitatea ca elixirul să nu aibă niciun efect.
- Nu vreau să te duc de nas. - Ştiu ce riscuri îmi asum.
- Ieşi afară! - Jena!
Ieşi!
Jenna, lasă arbaleta jos. Eu sunt!
- Nu te apropia de mine. - Ce se petrece?
Eu sunt, Elena, jur. Klaus mi-a eliberat trupul.
Dovedeşte-o!
Bine. În prima noapte împreună, Jeremy a intrat fix când...
De ajuns. El e.
- Cum de te-a lăsat în viaţă? - Voia să vă transmit un mesaj.
Sacrificiul va avea loc astă-seară.
Tyler?
Mamă...
- Te-ai întors... - Da, m-am întors.
- Iisuse! - Scuze! Nu voiam să te sperii.
Nu-i nimic, doar că nu ştiam că eşti aici.
Voiam să te prind în pauză, să ne petrecem timpul împreună.
- Am pauza de prânz peste o oră. - Perfect!
Mă duc să rezolv nişte treburi şi revin imediat.
- Ne vedem curând. - Bine.
- Bănuieşte ceva? - Nu, dar...
Nu mai pot să fac asta. Mi-am petrecut ultimele zile cu ea
şi am jucat un teatru de pomină, dar...
Ori e şi ea vampir, ori e Caroline cea de odinioară.
Nu mai e ca altădată. A devenit vampir.
În momentul de faţă, nu mai ştiu nici ce înseamnă asta!
Ştiu că ţi-e greu să înţelegi, dar eu şi familia mea ştim cum e.
Vampirii sunt monştri, Matt.
N-au suflet sau o fărâmă de umanitate în ei.
- Nimic nu trădează asta la ea. - Joacă teatru.
Şi eu am crezut că Damon Salvatore era aliatul meu în acest oraş.
De fapt, e un ucigaş.
Ei ţi-au omorât sora...
De ce altă dovadă mai ai nevoie?
Aş putea să vă întreb acelaşi lucru, dnă şerif.
De ce n-aţi luat atitudine? De ce tot ezitaţi?
Fiindcă am nevoie de mai multe informaţii.
Şi fiindcă, în ciuda a tot ceea ce-am spus,
încă mă uit la ea şi-mi văd fiica.
Damon e problema, nu Caroline.
Ar trebui să vă concentraţi asupra lui.
Nu trebuia să te implic şi pe tine, Matt.
Mulţumesc pentru ajutor, dar preiau eu controlul de-aici.
Să înţeleg că nu-ţi aminteşti nimic din ce s-a întâmplat?
Nu. Parcă mi-aş fi pierdut cunoştinţa şi m-aş fi trezit după trei zile.
- Era şi Katherine acolo. - E hipnotizată.
Damon i-a furişat nişte verbină,
dar nu poate pleca până nu-i îngăduie Klaus.
- Unde e Damon? - L-am văzut urcând la etaj.
Şi ce-am mai făcut?
- Ai dispărut din senin. - Nu vreau să mai aud nimic.
Vreau să înţelegi de ce fac asta.
De ce? E clar că părerea mea nu contează.
O să fiu în regulă, Damon.
O să beau elixirul, Bonnie o să-l ucidă pe Klaus
şi totul se va termina, în sfârşit.
- Asta, dacă funcţionează. - O să funcţioneze.
Crezi şi-ţi doreşti să funcţioneze.
De ce numai eu sunt convins că o să dea greş?
- Trebuie să mai existe o cale. - Nu există.
- O să mori, Elena... - Iar apoi o să revin la viaţă.
Nu sunt dispus să-mi asum un asemenea risc.
Dar eu sunt...
E viaţa mea, Damon.
E decizia mea.
Nu pot să te pierd.
N-o să mă pierzi...
- Mai există o cale. - Ce vrei să...
Damon, nu!
Damon, nu...
- Ce-ai făcut? - I-am salvat viaţa.
Dacă tot îţi doreşti să mori, măcar aşa ştiu că o să învii.
Ca vampir... O să se transforme în vampir!
E mai bine decât deloc.
Cum ai putut tu, tocmai tu, să o privezi de această decizie?
Urează-mi să trăiesc nefericit o veşnicie. O să-ţi treacă.
Stefan!
Recunoaşte! Ţi-ai dori să fi avut tu curajul s-o faci!
Nu!
Pleacă de-aici!
- Ce naiba se petrece? - Luaţi-l de-aici!
Dumnezeule...
Jenna, găseşti la subsol nişte saci de perfuzie cu sânge.
Du-te şi adu-i! Repede!
E în regulă. Totul o să fie bine...
Îmi pare atât de rău...
- E în regulă. - Îmi pare rău...
Se pare că n-o să mai aveţi nevoie de elixirul ăsta.
A devenit inutil de îndată ce ai hrănit-o cu sânge de vampir.
Spune-i Elenei că mă întorc înainte de căderea nopţii.
Acţionăm conform planului.
Amândoi ştim că elixirul ar fi dat greş oricum.
Problema ta, Damon, e că spui multe. Dar, de fapt, nu ştii nimic.
N-o să te ierte niciodată.
Iar "niciodată", pentru un vampir, înseamnă foarte mult timp.
Vă mulţumesc...
- Amândurora. - Mergem jos.
- Ştiu că e greu să asimilezi totul. - Aşa e...
Am încercat să te protejez de toate astea,
dar trebuia să-mi dau seama că o să rezişti bine.
- Oare? - Tocmai ai trecut cu brio testul.
Jenna... Ştiu că avem multe lucruri de lămurit.
Mă bucur că eşti bine...
Trebuia să-ţi spun până acum...
Cum a putut să-mi facă asta? De ce?
N-am discutat niciodată despre ce-ar putea însemna asta.
- Nu mai contează... - Cum să nu conteze?
Contează...
- Vreau să vii undeva cu mine. - Stefan, nu pot...
Nu e departe. Stăm doar azi... Promit.
- Ce cauţi aici? - Eu ar trebui să te întreb asta.
- Ţi-am spus să nu vii. - E mama mea. Trebuia să vin.
Acum, trebuie să plecăm de-aici şi să ne ascundem înainte de apus.
Tyler? Jules...
- Vă las singuri câteva minute. - Mulţumesc.
- Dar nu prea multe, Tyler. - Am înţeles.
Vrea doar să se convingă că sunt în siguranţă.
Şi ce să-nţeleg? Mai nou, sunteţi prieteni?
M-a ajutat.
Tu ce mai faci?
Am auzit de mama ta. Am venit să văd cum se simte.
E cam derutată acum, dar o să-şi revină.
Iar tu? Care mai e viaţa ta?
Încerc să supravieţuiesc.
Mă bucur.
Ar trebui să plec. Eu şi Jules trebuie să pornim la drum.
Iar pleci?
Am plecat dintr-un motiv, Caroline.
Explicaţiile tale trebuie să se fi rătăcit pe drum,
alături de cuvintele de rămas-bun.
Ai grijă de tine!
Tyler...
Să mergem!
Caroline, eu sunt. Parcă ziceai că vii înapoi.
Trebuie să vorbesc cu tine. E important.
Mulţumesc.
Beau şi eu ce bea el.
- Am dat-o în bară. - Da... Ai nimerit-o.
Domnilor, de ce sunteţi atât de posomorâţi?
- Klaus, bănuiesc... - În carne şi oase.
Mulţumesc pentru corpul de împrumut, amice.
Ai vreun motiv anume pentru care ai trecut să ne saluţi?
Am auzit că tu şi fratele tău îmi simpatizaţi dublura.
Mă gândeam să vă reamintesc să nu comiteţi vreo faptă regretabilă.
Mulţumim pentru sfat.
Bănuiesc că nu te pot convinge să ne acorzi o amânare, nu?
Sper că glumeşti...
- Glumeşte, nu-i aşa? - Nu tocmai.
Să fim serioşi! Ce mai contează o lună în plus?
Să mă fac înţeles...
Am făcut rost de vampir, de vârcolac...
Am tot ce-mi trebuie. Ritualul va avea loc astă-seară.
Dacă vrei să apuci ziua de mâine, nu da cu bâta-n baltă.
- Ne-am distrat pe cinste! - O să dai cu bâta-n baltă, nu?
Dacă aş scoate vârcolacul din ecuaţie, crezi că ar putea
să mă ierte că am încercat s-o transform în vampir?
N-o să mai conteze, fiindcă tu o să fii mort.
Dar, în absenţa vârcolacului, nu poate săvârşi ritualul diseară.
Deci i-am mai obţinut o lună, până la următoarea lună plină.
Dar tu tot mort o să fii.
Ai de gând să mă ajuţi sau nu?
Ce vrei să fac?
Unde suntem?
E o surpriză. Nu mai avem mult.
Să ştii că încă nu sunt vampir. Picioarele tot îmi obosesc.
Eşti pregătită să vorbim despre situaţia asta?
Azi-dimineaţă, mă întrebam dacă o să trăiesc sau o să mor,
iar acum... o să devin vampir.
Nu prea ştiu ce simt.
Dumnezeule, arată minunat...
Cred că ştii bine ce simţi.
Să ştii că poţi să-ţi deschizi sufletul în faţa mea.
Nu pot. Stefan, eu...
Nu pot să vorbesc despre asta.
Dacă nu vrei, e alegerea ta. Ziua de azi ţi-e dedicată ţie.
Dar...
E cale lungă până-n vârf.
Să mergem. Nu se ştie niciodată ce poate apărea.
- Urcăm până în vârf? - Da.
Nu poţi să faci un salt supranatural, ca orice vampir?
Nu. E ultima ta zi ca om. De ce să trişăm tocmai acum?
Ia te uită cine-i îndeajuns de neghiob cât să se-ntoarcă!
Trebuia să-l invite cineva.
Damon? Vrei să intri?
Vrei să mor?
Ţi-am dat verbină, iar acum am venit să-mi culeg roadele.
- Mă descurc şi singur, Rick. - Eşti sigur?
Da. Trebuie să existe un singur vinovat.
Întoarce-te acasă şi n-o lăsa pe Elena să se ofere pe tavă.
Pentru ce să fii învinovăţit?
Vreau să ştiu unde-şi ascunde Klaus vârcolacul.
- De ce? Ce-ai de gând să faci? - Fără vârcolac, s-a zis cu ritualul.
N-ai voie să intervii, Damon.
Klaus o să te omoare, împreună cu toţi cunoscuţii tăi.
- Am nevoie doar de un răgaz. - Nici nu mă gândesc.
Ar trebui să-ţi placă. Viaţa ta jalnică se va mai prelungi cu o lună.
Da... Numai că nu eu sunt vampirul pe care intenţionează să-l sacrifice.
- Poftim? - Da...
I-a prins pe Caroline Forbes şi pe Tyler Lockwood.
Prin urmare, eu am scăpat de sacrificiu.
Şi de unde ţi-a venit ideea asta?
Eu vreau să supravieţuiesc doar cât să apuc să zbor de-aici.
Şi dacă ţi-aş spune că Elena are sânge de vampir în organism?
Poftim?
Imaginează-ţi ce distractiv ar fi să rivalizezi cu Elena
pentru iubirea lui Stefan, pe vecie!
I-a închis în criptă.
Mulţumesc.
Tyler?
- Eşti bine? - Da... Aşa cred.
Am încercat şi eu asta.
Vrăjitoarele alea mi-au injectat verbină.
- Cine erau? - Cred că sunt cu Klaus.
- Cine naiba-i Klaus? - Tyler...
Nu trebuia să te întorci aici.
Bonnie va trebui să-mi confecţioneze un inel pentru lumina soarelui.
- E floare la ureche. - N-o să mai pot vedea "Bambi".
Da, nu ţi-aş recomanda să faci asta.
Care-i cea mai plăcută parte când eşti vampir?
Simţi că ai putea face orice, că ai putea deveni oricine.
Frumuseţea se amplifică.
Totul capătă valori extreme, se intensifică.
Iubirea devine mai puternică.
- Şi cea mai urâtă parte? - O ştii prea bine.
În afară de sânge.
Necazul se transformă în furie.
Când eşti trist, ajungi în culmea disperării.
Durerea, pierderea cuiva drag... Te pot marca pe vecie.
De aceea, mulţi dintre noi îşi reprimă emoţiile.
Devin... copleşitoare.
Pentru o vreme, în cazul meu,
avantajele nu compensau aspectele negative.
Cât ţi-a luat până să înveţi să le împaci?
Încă mă străduiesc, în fiecare zi.
Altceva?
Hai să ne continuăm drumul.
N-am ajuns nici la jumătatea drumului.
E totul în regulă?
- Ce ai făcut? - Cafea. Vrei şi tu?
Spune-mi ce-ai făcut.
Am făcut cafea.
Stai...
Dă-ţi brăţara jos.
Iar acum, vreau să te îndrepţi spre fereastră
şi să stai în lumina soarelui.
- Dar o să ard. - Nu ai de ales.
E de-ajuns.
Se pare că m-am înşelat.
Bine, atunci. Vreau să faci ceva pentru mine.
Pe cine încerci să salvezi? Pe blondă sau pe vârcolac?
Chiar credeai că i-ar lăsa Klaus neprotejaţi?
Speranţa moare ultima.
- Tu ce cauţi aici? - Unde-i Caroline?
Amice, nu e momentul ideal s-o faci pe eroul.
- Unde e? Ce i-a făcut? - Eu am venit s-o salvez.
Norocul tău că deja am dat-o în bară pe ziua de azi. Altfel, erai mort.
Blestemul Soarelui şi al Lunii e fals?
Asta a aflat Elena.
Klaus tot trebuie să facă sacrificiul, dar are alt scop.
Crezi că de asta ne-au capturat?
- Pentru sacrificiu? - Da.
- O să ne ucidă? - Eu aşa cred, da...
În tot timpul cât am fost plecat,
Jules m-a ajutat să accept ceea ce sunt.
M-a învăţat cum să fac faţă situaţiei.
Dar cred că nimic nu mai contează acum.
De ce nu ţi-ai luat rămas-bun?
Ai plecat, pur şi simplu...
Chiar vrei să vorbim despre asta acum?
Dacă tot o să murim, măcar să ştiu şi eu adevărul.
De ce m-ai părăsit?
Ştiam că mă urăşti.
Credeam că meriţi un om mai bun decât mine în viaţa ta.
Am suferit. Mi-ai întors spatele când aveam nevoie de tine.
Dar nu te-aş putea urî niciodată, Tyler.
Damon?
Iubitul tău e afară, înarmat cu o puşcă cu gloanţe de lemn.
- Ai ceva explicaţii de oferit. - Poftim? Matt?
- Matt ştie ce eşti? - Nu, eu...
Hai să lăsăm asta pe mâine. Mai întâi, să te scot de aici.
Damon, stai! Nu plec fără el.
Se întunecă în curând. Cât de repede poţi să fugi de-aici?
Trebuie să ajung în beciul familiei mele.
- Pot să mă leg. - Te ajut şi eu.
Nu mă face să regret asta.
Am reuşit!
Asta e nimic. Am urcat pe Everest.
Nimănui nu-i plac lăudăroşii, Stefan.
- Poţi s-o spui. - Ce să spun?
Ce ţi-ai dorit mereu, dar te-ai abţinut, de teamă să nu mă răneşti.
N-am nimic de spus, Stefan. Nu mai pot schimba nimic.
Te-ar face să te simţi mai bine.
Ştiu că nu e prima oară când te-ai gândit la asta.
Să bei sânge de vampir ca să supravieţuieşti...
Recunosc că şi eu m-am gândit la asta de sute de ori.
Te-ai gândit la asta şi înainte de povestea cu Klaus?
Sigur că da.
Dacă aş putea să aleg, te-aş dori lângă mine pe vecie.
Şi de ce n-ai deschis niciodată subiectul?
Fiindcă ştiam că, dacă ar fi fost o opţiune, ai fi spus tu ceva.
Ar fi un gest egoist din partea mea să-ţi cer asta.
- Asta nu l-a împiedicat pe Damon. - Nu trebuia să facă asta.
A făcut-o fiindcă te iubeşte.
Dar mi-a făcut un rău, Stefan. Asta înseamnă că nu cunoaşte iubirea.
Şi, sinceră să fiu, nici eu nu ştiu dacă o cunosc.
Am numai 17 ani. De unde să ştiu toate astea?
Pe tine ştiu sigur că te iubesc, Stefan.
Dar viitorul meu, viaţa noastră împreună...
Trebuia să le trăiesc treptat.
Trebuia să cresc...
Să decid dacă vreau să am copii şi să-mi întemeiez o familie...
Să îmbătrânesc...
Trebuia să am o viaţă întreagă la dispoziţie, ca să iau aceste decizii.
Iar acum, totul a dispărut.
Hai, spune-o. Te rog...
Nu vreau să fiu vampir, Stefan.
Niciodată nu mi-am dorit să devin vampir.
Ştiu...
E în regulă...
Matt!
L-ai lovit cumva?
Ai uitat deja partea cu arma încărcată cu gloanţe de lemn?
Tyler?
Începe transformarea...
Ia-l pe băiatul-minune şi hai să mergem!
Haide!
Mersi pentru ajutorul de azi...
Mi-aţi dat mari emoţii.
Mă gândeam c-aţi făcut vreun gest necugetat.
Eşti gata, draga mea?
Sunt pregătită.
Nu!
Eu n-aş face asta. Nu-i nevoie să mori şi tu.
Nu... Stefan, e în ordine.
O să plec cu el. Nu trebuie să sufere nimeni.
Nu trebuie să fii şi tu rănit.
Te iubesc...
Şi eu te iubesc.
Închide ochii.
Închide ochii...
În sfârşit, ai sosit! Când am ajuns, casa era goală.
Unde-i Damon?
- Ce se întâmplă? E bine? - Să nu ne faci vreo surpriză!
- Nu ţi-ai ales bine momentul. - Ce naiba faci?
Încerc să repar totul. Spune-i Elenei să rămână unde e.
- A plecat deja, Damon. - Poftim?
A venit Klaus.
A luat-o cu el.
Mă ocup eu de asta.
Tyler!
Dumnezeule!
Nu ştiu dacă mă mai pot stăpâni. Plecaţi de-aici.
- Tyler, o să fie bine. - Plecaţi!
- Ai timp, aproape am ajuns. - S-a accelerat transformarea.
Tyler, e în regulă.
- Damon... - Sunt bine!
Plecaţi de-aici!
Fugiţi în beciul familiei Lockwood. N-o să poată să intre.
Dacă reuşeşte totuşi... Foloseşte gloanţele astea.
O să câştigaţi câteva secunde.
Hai, fugiţi!
Unde-i Maddox? Trebuia să se întoarcă până acum.
Nu ştiu.
Ce faci?
- Unde-i Elena? - Am trimis-o cu Greta.
Aproape că a sosit vremea...
Nu ştiam că ai fost invitat în casă.
Am venit să te înştiinţez că trebuie să amâni ritualul.
N-am mai purtat discuţia asta o dată?
Da, înainte să-ţi salvez vârcolacul şi vampirul
şi să-ţi ucid vrăjitorul.
Poftim?
Poţi să mă ucizi, ca să te răzbuni. Nu-mi pasă. A fost numai vina mea.
Katerina, lasă-ne o clipă singuri.
Am auzit de tine. Vampirul nesăbuit şi impulsiv,
îndrăgostit de iubita fratelui său.
Ştiam că unul dintre voi va încerca să-mi pună beţe-n roate.
Nu ştiam însă cine, tu sau fratele tău.
Avantajul vârcolacilor e că tind să umble în haită.
Vrei să te uiţi mai bine?
Jules...
Când îţi petreci o mie de ani încercând să spulberi un blestem,
înveţi unele lucruri.
Prima regulă e să ai mereu un plan de rezervă.
Un vârcolac de rezervă, o vrăjitoare de rezervă...
Şi un vampir de rezervă.
M-am ocupat şi de asta.
Hai! Aici!
- Uşa aia o să ţină? - Nu.
Ajută-mă cu poarta!
Tyler? Sunt eu, Caroline.
Tyler?
Damon!
Damon...
Ce naiba s-a întâmplat?
A plecat să înceapă ritualul. Îmi pare rău, a trebuit s-o fac.
Dacă n-o făceam, îşi dădea seama că iau verbină.
Ce anume ai făcut?
Klaus m-a făcut s-o ademenesc afară din casă.
Avea nevoie de un alt vampir.
Pe cine ai chemat?
Pe cine ai chemat, Katherine?
- Unde mergem? - Urmează-mă.
Tu eşti sora lui Luka, nu? Am auzit de tine.
El şi tatăl vostru te căutau.
Îşi pierdeau vremea. Nu m-am rătăcit.
Nu văd nimic!
Jenna?
Jenna...
Dumnezeule, nu...
Jenna, nu!
A omorât-o? De ce? Am făcut tot ce mi-a cerut.
Nu e moartă.
E în curs de transformare.
Trebuia să mă folosească pe mine.
- De ce nu m-a folosit pe mine? - Nu putea.
- Damon, spunea că eşti ca şi mort. - Ce vrea să însemne asta?
Cum adică ce înseamnă?
Ce-ai aici, Damon?
E o muşcătură de vârcolac...
Aţi urmărit: Jurnalele Vampirilor Seria II, episodul 20
Subtitrare: Retail